Vem där?
Det är din avlösare, Sam.
-Allt lugnt? -Jag såg inget.
Ingen gör nånsin det. Vad det än är så har den redan dödat 50 personer.
-Jag fattade inte hur mörkt det är. -Var vaken, Schmitter.
Håll fasern i handen hela tiden.
Du såg vad som hände Ed Appel när han sköt på den.
Och de andra innan monstret tog dem?
Ledsen, jag förstår dig, men vi måste ha vakter.
Okej, chefen, jag ska göra vad jag kan.
Var vaken. Om du hör eller ser nåt, rapportera.
-Nån kan vara här på tre minuter. -Det kan hända på tre minuter.
Chefen...är det sant att Enterprise är på väg?
-Hon kommer. -Kan hon komma inom fyra timmar?
Du klarar dig.
Schmitter...
Som de andra. Helt förkolnad.
Rymden, den sista gränsen.
Det här är stjärnkryssaren Enterprises resor.
Dess femårsuppdrag: Att utforska okända, nya världar-
-söka upp nytt liv och nya civilisationer-
-och djärvt färdas dit ingen tidigare färdats.
Kaptenens logg, stjärndatum 3196.1.
Ett nödanrop från gruvstationen på Janus 6-
-har fört Enterprise till den kolonin.
Mr Spock, dr McCoy och jag-
-ska träffa chefsingenjör Vanderberg, administrativ chef på Janus 6.
Vi säger att det finns ett monster. Vad har det gjort? När började det?
För tre månader sen öppnade vi en ny nivå.
Vi gjorde ett ovanligt rikt pergiumfynd.
Inte bara pergium. Allt man vill ha: uran, sirium, platina.
-Hela planeten är en skattkammare. -Vi vet det.
Om det inte var så svårbrutet kunde Janus 6 försörja tusen planeter.
Men vad hände?
Först upplöstes automatmaskinerna del för del nästan helt och hållet.
Metall började upplösas.
Våra kemister kunde inte analysera det frätande ämnet.
Jag är säker på att det finns ett svar. Det har bara inte upptäckts än.
Jo, det har det.
Jag vet inte vad mordmonstret är, men jag vet vad det gör.
Tekniker skickades ner för att laga maskinerna.
Vi hittade dem helt förkolnade.
-Vulkanisk aktivitet? -Det förekommer inte på planeten.
Han har rätt. Ingen.
Först var dödsfallen långt ner, men de börjar röra sig uppåt mot oss.
Den senaste dog för två dagar sen.
-På samma sätt, bränd? -Jag skulle vilja undersöka kroppen.
Vi sparade den. Inte mycket finns kvar. Roberts visar er.
Det är ingen vacker syn.
-Sätter ni ut vaktposter? -Självklart. Fem av dem har dött.
-Vem mer har sett det här? -Jag.
Det här är Ed Appel, förste processtekniker.
-Beskriv den. -Jag kan inte, jag såg bara en skymt.
Men den är stor och lurvig.
Ed sköt den.
-Du menar, sköt på den? -Nej, jag sköt den. Med den här.
-Fascinerande. -En bra träff.
Det bromsade den inte ens.
Nu har jag rapporterat till er.
Produktionen har stoppats. Ingen åker till de lägre nivåerna.
Om federationen vill ha pergium måste ni göra nåt.
-Därför är vi här. -Ni är rätt tuffa, va?
Stjärnskepp, faserbankar. Ni får inte ner ert stjärnskepp i tunnlarna.
Det behövs nog inte. Jag behöver en karta över alla orter och tunnlar.
-Det ska du få. -Mr Vanderberg, vad är det här?
En silikonnodul. Det finns miljoner där nere. Inget kommersiellt värde.
Men en geologisk underlighet.
-Ren silikon? -Ni kom inte hit för att samla stenar.
Tack. Vi behöver ert fulla samarbete.
Det får ni. Hitta bara varelsen. Jag har en kvot att fylla.
Kom, Appel.
Alla tunnlar underlättar inte jakten. Doktorn?
Schmitter brändes inte till döds.
Det fanns bara fragment kvar, men läkaren här delar min uppfattning:
En kemisk frätning, nästan som om han slängts ner i ett fat med syra.
-Stark nog att fräta sönder maskiner? -Och allt annat du kan komma på.
Mr Spock?
Jag har märkt ut dödsfallen och sabotagen. Här, här och här.
Om tidpunkterna stämmer-
-måste varelsen ha rört sig otroligt fort.
Hur aktuella är kartorna?
-De ritades i fjol. -Innan varelsen dök upp?
-Just det. -Jaha.
Ge oss en rapport om liv under ytan.
Inom sensorräckvidd finns inget liv, förutom invånarna i kolonin.
Inget liv som vi känner till.
Vi kan inte se alla tunnlar till fots. Vi måste få igång produktionen.
-Om vi tvingar fram ett uppdykande... -När varelsen dyker upp dör folk.
REAKTOR VARNING - STRÅLFARA
För många tunnlar. Vi kan inte...
Mr Spock, våra sensorer registrerar normala livsfunktioner på långt håll.
Hur är det med onormala funktioner?
Nåt händer i reaktorrummet!
Tillbaka till era stationer. Titta där.
Rör det inte. Ett extremt aktivt frätmedel. Spår kan finnas kvar.
Kirk, fort!
Huvudpumpen till reaktorn är borta.
Samma spår på dörren. Ett mycket starkt frätmedel.
-Har ni en reservdel? -Nej, den är föråldrad. Men funkade.
-Har vi nåt ombord? -Inget till en så gammal apparat.
Utan pumpen blir det härdsmälta. Det kan förgifta halva planeten.
Vi kan inte stänga av reaktorn. Den håller hela kolonin vid liv.
Vi ser ut att få välja:
Kvävningsdöden eller strålningsdöden.
En PXK-pergiumreaktor?
Nej, vi har ingen pump till en sån.
-Jag har inte sett en PXK på 20 år. -Kan du rigga upp en? Det är viktigt.
Jag kan sätta ihop nåt, men den håller inte länge.
-Hur länge? -48 timmar, om vi har tur.
48 timmar är bättre än ingenting.
Ta det du behöver och stråla ner med det.
Jag kommer direkt. Scott, slut.
-Vad händer när den går sönder? -Förhoppningsvis hittar vi pumpen.
Vi måste. Alternativet är att evakuera er alla till Enterprise.
Ett dussin planeter är beroende av ert pergium.
De klagar redan...
Mitt folk här mördas. Hitta monstret och döda det.
Pumpen togs inte av en slump.
Det var den apparat som är helt nödvändig för driften av reaktorn.
Försöker varelsen tvinga iväg kolonisterna från planeten?
-Det verkar så. -Varför nu?
Gruvan har varit i drift i över 50 år.
Jag vet inte.
Men det finns en möjlighet.
Vad är det?
Vanligt liv bygger på olika kombinationer av kolföreningar.
Tänk om det finns liv som bygger på ett annat ämne?
Till exempel silikon.
Du fantiserar, mr Spock.
Jag har hört om möjligheten för silikonbaserat liv-
-men det vore en annan ordning.
Våra fasrar kanske inte påverkar det.
Absolut inte faser 1, som är mycket svagare än faser 2.
Okej... Så här då?
En varelse som lever djupt inne i planeten, är hemma i solitt berg.
För att överleva behöver den nåt slags naturligt skyddspansar.
Det förklarar mycket, då kolonisterna bara är beväpnade med faser 1.
-Men vi har faser 2. -Jag kan ställa in dem för silikon.
Silikonbaserat liv är fysiologiskt omöjligt.
Särskilt i en syreatmosfär.
Varelsen kanske klarar sig korta stunder i en sån atmosfär-
-innan den återvänder till sin miljö.
-Du inbillar dig. -Åtminstone är det nåt att gå på.
Be örlogskapten Giotto samla säkerhetsstyrkorna.
Beväpna dem med faser 2. Du gör nödvändiga justeringar.
Du verkar fascinerad av stenen.
Ja, kapten.
Vanderberg sa att det fanns tusentals såna på en lägre nivå.
Nivån som de öppnade strax före varelsens första uppdykande.
Finns det ett samband?
-Jag vet inte. -Spekulera.
Jag har redan gett dr McCoy skäl att skratta.
Jag föredrar att fundera ett tag.
Ett litet tag, mr Spock. Vi har ont om tid.
-Hur går det? -En mardröm, men den håller ett tag.
-Den måste hålla längre. -Det är det bästa jag kan.
-Det duger inte. -Kirk här.
Vaktstyrkan är inne hos chefsingenjören.
Jag kommer dit. Kirk, slut.
Visa den lite ömhet. Pussa den om du måste, men håll igång den.
Jag ska göra vad jag kan.
Ni går från nivå till nivå och kollar alla öppningar.
Ni letar efter en varelse som tål fasereld mycket bra.
Sätt era fasrar på max. Kom ihåg, jag vill inte att fler dör.
-Förutom det jäkla monstret. -Ni måste anfalla det när ni ser det.
Det är livsviktigt att vi får igång produktionen på anläggningen.
Får jag fråga på vilken nivå ni hittade silikonnodulerna?
Nivå 23. Hur så?
Giotto, ta med din grupp till nivå 23 och börja leta där.
Ja, sir. Har ni skäl att misstänka att varelsen finns på den nivån?
Det är möjligt. Stanna högst upp, på ett säkert ställe.
Jag vet inget säkert ställe, som den där kommer och går.
Ni har era instruktioner. Sätt igång.
Mr Spock? Hittat nåt?
Justerar min tricorder för att registrera silikon.
-Intressant. -Spår?
En livsform, kapten.
Bäring 111 grader, höjd 4 grader.
-En av våra? -Nej, kapten, silikon.
Kom.
Han fick aldrig chansen att skjuta.
Det är bara sekunder sen han skrek. Varelsen måste vara kvar.
Kapten!
Vad är det?
Tunneln här. Mina utslag visar att den grävdes för ett ögonblick sen.
Är du säker?
Våra bästa maskiner kan inte gräva en sån tunnel, inte ens med fasrar.
Just det, kapten. Jag förstår ingenting.
Borta.
Försvunnen. Förbluffande att nåt så stort kan röra sig så fort.
-Väggarna är varma. -Tunneln har precis grävts ut.
-Mår ni bra? -Ja.
-Såg ni den? -Ja. Vart leder tunneln?
Utslagen visar en labyrint av tunnlar däråt.
-Träffade ni den? -Ja, vi sköt av en bit.
Det är inte djurvävnad. Vad är det?
Min närmaste approximation hade varit fibrös asbest. En mineral.
-Då gissade du rätt. -Ja.
-Silikonbaserad. -Vad är det?
En silikonvarelse som kan gå genom berg som vi rör oss i luft.
-Det förklarar tunnlarna. -Rätt.
Kroppen utsöndrar ett starkt frätmedel.
Starkt nog att lösa upp reaktordörren.
Och det förklarar de mördade männen.
Den är absolut fasertålig.
Vi hade vapnen inställda på silikon och maxeffekt, ändå lever den.
-Är den omöjlig att döda? -Nej, det kan kräva samlad fasereld.
Eller en faser med längre kontakt.
Örlogskapten...
Meddela era män det här.
Vi visste att det var en dräpare, nu är den skadad...
...och har förmodligen ont där inne nånstans.
Inget är farligare än ett skadat djur.
Instruera era män att koncentrera sökandet till den här sektorn.
Påminn dem om att varelsen är skadad.
Vad är det?
Jag har gjort en heltäckande kontroll av alla livsformer inom 15 mil.
Jag har hittat alla våra män-
-och en varelse som snabbt går genom berget i bäring 201.
-Det är allt. -En varelse inom 15 mil?
Exakt. Det finns tusentals av dessa tunnlar i bara det här området.
För många för att grävas av en varelse.
Då har vi att göra med mer än en varelse-
-eller en varelse som lever extremt länge.
Eller den sista i en art av de varelser som gjorde dessa tunnlar.
Om det är den sista överlevande i en utdöd art...
...vore det ett brott mot vetenskapen att döda den.
Mr Spock...vårt uppdrag är att skydda kolonin-
-och få igång pergiumproduktionen. Det är ingen zoologisk expedition.
Sök konstant efter varelsen.
Om vi måste gräver vi egna tunnlar. Vi försöker omringa den.
Jag är ledsen, mr Spock, men jag är rädd för att varelsen måste dö.
Jag ser inte själv nåt alternativ. Det verkar bara så synd.
-Sökpatrullen samlas. -Bra.
Så den är skadad och därför dubbelt så farlig.
Håll ihop två och två.
Om ni ser den koncentrera elden till det som verkar vara dess huvud.
Koncentrera elden. Fortsätt skjuta.
Den är tålig, men den kan skadas och därför dödas.
-Mr Spock? -Studera era kartor.
Jag hittade senast varelsen i området märkt stoll 26, på väg i bäring 201.
Den här gruppen utgår därifrån åt alla håll-
-i ett försök att omringa den och kanske fånga den.
Er order är att skjuta för att döda. Skydda er själva hela tiden.
-Skicka ut era grupper. -Aj-aj, kommendör.
Lewis, Vinci - ta med era gubbar.
Mr Spock?
Fånga den? Jag gav inte den ordern.
Nej, jag tänkte att om tillfälle ges...
Jag vill inte förlora fler män.
Varelsen dödas när den hittas och sen är det inte mer med det.
-Nåväl, kapten. -Mr Spock...
Jag vill att du hjälper Scotty med att hålla igång den provisoriska pumpen.
-Förlåt? -Du hörde vad jag sa.
Vi måste hålla igång reaktorn.
-Dina fysikkunskaper... -Behövs inte där.
Mr Scott vet mer om reaktorer än jag. Det vet du.
Du är min andreman. Det här blir en farlig jakt.
En av oss kan offras, men inte båda.
Etthundra man är inblandade i sökandet efter en varelse.
Oddset för att du och jag båda dödas är 2 228,7-1.
2 228,7-1?
-Rätt bra odds. -Och de stämmer.
Självklart.
Jag avskyr att säga det, men logiskt sett och med såna odds...
...kan du lika gärna stanna.
Men undvik trubbel, mr Spock.
Det är alltid min avsikt, kapten.
-Kirk här. -Scotty här.
Min lysande improvisation gav upp. Den klarade inte påfrestningarna.
-Kan du laga den igen? -Nej.
Börja utrymma till Enterprise.
Jag och några nyckelpersoner stannar.
-Vi kommer ner till er. -Vi har inte fasrar till er.
Då använder vi klubbor. Vi stannar.
Bra. Få ombord alla andra på Enterprise.
Ju färre som andas luften, desto längre räcker den. Hur länge?
Reaktorn blir kritisk om tio timmar.
-Ni måste hitta pumpen innan dess. -Vi ska göra vårt bästa.
Ge oss fortlöpande lägesrapporter.
Vanderberg, samlas på nivå 23, kontrollpunkt Tiger.
Slå er ihop med mina män. De är bättre beväpnade. Håll nån i sikte.
Vanderberg, ta med två man genom den tunneln för att möta Giotto.
Appel och resten går genom där och ansluter till löjtnant Osborne.
Mr Spock och jag leder operationen från en central punkt. Det var allt.
-Mr Spock? -Kapten, vi är iakttagna.
Är du säker? Intuition?
Nej, kapten. Vi är iakttagna.
Kapten. Max en timme gamla utslag i var och en av dessa tunnlar.
Enligt kartan strålar tunnlarna ihop några tusen meter längre fram.
-Du tar vänster, jag tar höger. -Ska vi skiljas åt?
Två tunnlar, vi är två. Vi går åt varsitt håll.
-Mr Spock. -Ja, kapten?
Jag har hittat ett helt lager med dina silikonnoduler, flera hundra.
Det är mycket upplysande.
Skada ingen av dem.
-Förklara. -En teori jag har.
Kapten?
Är du oskadd?
Jim!
Ja, mr Spock, det är bra.
Vi verkar ha haft ett ras.
-Jag kan fasra ut dig. -Nej, gör inte det.
Det kan få resten att rasa.
Och det behövs inte. Enligt kartan möts tunnlarna längre fram.
Ja, ja, men det är oroande att taket valde att rasa just då.
Fortsätt med stor försiktighet. Jag ska öka takten.
Okej. Vi ses i andra änden...
-Kirk här. -Jag har hittat färska spår.
Varelsen är i det här området. Jag söker efter livsformer.
Det behövs inte. Jag vet var den är.
-Var? -Tre meter ifrån mig.
-Döda den fort. -Den gör inga hotfulla rörelser.
Ta inte risken. Döda den.
Du ville hålla liv i den, fånga den.
Ditt liv är i fara. Du kan inte ta risken.
Den verkar vänta.
Kom ihåg att det är en erkänd dräpare. Jag kommer. Spock, slut.
Vad gör vi, snackar ut om det?
Du kan bli skadad, va?
Ska vi bara sitta här?
Det är ditt drag.
Nej, skjut inte!
Kom hit, mr Spock.
Fascinerande.
-Har den inte gjort utfall mot dig? -Nej, den verkar vänta.
Jag försökte prata med den, men det hjälpte inte.
Ja, de ligger överallt här. Överallt.
-Flera tusen. -Ja, jag ser det.
-Betyder det nåt för dig? -Det kan vara svaret, kapten.
Jag är inte säker.
Du känner till den vulcanska tekniken att förena två hjärnor.
-Kan du få kontakt med den där? -Det är möjligt.
Mr Spock...
Jag vet att det är hemskt för dig att sänka dina mentala barriärer...
...men om det finns en chans...
Jag ska försöka.
Smärta!
Smärta! Smärta!
Det var allt jag fick, kapten. Våg efter våg av svidande smärta.
Den är plågad.
INTE DÖDA JAG
"Inte döda jag"...?
En vädjan om att vi inte ska döda den eller ett löfte om att inte döda oss?
Jag vet inte.
Den fick omedelbar kunskap om oss genom sin empati med mig.
Under vår korta kontakt upptäckte jag att det är ett mycket intelligent djur.
Den har ont på grund av skadan, men reagerar inte som ett skadat djur.
Den kallar sig horta.
Horta.
Vi behöver bromsmekanismen. Ta kontakt med den igen.
Den har inga skäl att ge oss apparaten och alla skäl att önska oss härifrån.
Ja, jag vet det. Om vi bara kunde vinna dess...
...förtroende.
-Dr McCoy, det här är Kirk. -Ja?
Ta din läkarväska och kom ner. Jag har en patient åt dig.
-Är nån skadad? Vad har hänt? -Strunt i det. Kom bara till nivå 23.
Följ dina tricorderutslag.
Kom ihåg att det är en silikonbaserad livsform.
-McCoys kunnande hjälper inte. -Han är helare, låt honom hela.
Du måste återupprätta kontakten.
Jag vill veta varför den plötsligt började mörda.
För att få sån kontakt måste jag röra den.
Vi har sett hur varelsen dödar.
-Örlogskapten Giotto. -Giotto här.
-Är allt bra? -Ja.
-Var är ni? -I slutet av tunneln.
Vanderbergs män är här. De är rätt otäcka.
-Ska jag släppa in dem? -Under inga omständigheter.
Så fort dr McCoy kommer, skicka in honom.
Mord!
På flera tusen!
Djävlar!
Evigheten upphör!
Tidskammaren...
Morgondagens valv!
Mördare!
Stoppa dem. Döda!
Slå tillbaka!
Monster!
Vad i hela fridens namn...?
-Vad gör Spock? -Den är svårt skadad. Hjälp den.
-Hjälpa den där? -Gå och kolla.
Livets slut...
Mördare...
Du skojar. Den är i stort sett gjord av sten.
Hjälp den, behandla den.
-Jag är läkare, inte murare. -Du är helare.
Det är en order.
Mr Spock?
Säg att vi försöker hjälpa den.
Mekanismen.
Uppfattat.
Det är livets slut.
Evigheten...upphör.
Gå ut...
...i tunneln...
...till tidskammaren...
Gråt...för barnen.
Gå...försiktigt...
...i morgondagens valv.
Sorg...
...för de mördade barnen.
Det du söker finns där.
Gå...gå...
Sorgsenhet...
...för slutet på allt.
Gå...in i tunneln.
Det finns en gång.
Fort, fort.
Kommendören sa åt er att vänta där.
Monstret är där inne. Vi ska döda det.
Ni ska stanna här.
Just det. Stråla ner den direkt. Strunt i vad jag ska ha den till.
Sätt fart!
Det är dags...att sova.
Det är över. Misslyckande.
Mördarna...har vunnit.
Döden är välkommen.
Låt det ta slut...här.
Mr Spock?
Mr Spock? Spock... Spock!
Vakna.
Jag hittade delen där inne. I rätt bra skick.
Jag hittade också runt en miljon såna där silikonnoduler.
-Det är ägg, va? -Ja, ägg.
Som snart kläcks.
Gruvarbetarna måste ha brutit sig in i boet och förstört tusentals.
Inte konstigt då...
Där, de kommer.
Nu går vi!
Kom.
-Hur är det, doktorn? -Jag hör av mig.
Skjut inte! Den förste som skjuter dör.
-Den har dödat 50 av mina män. -Och ni tusentals av hennes barn.
Va?
De runda silikonnodulerna som ni har förstört? Det är hennes ägg.
Säg det.
Det har funnits många horta-generationer.
Var 50 000: e år dör arten. Alla utom en, som den här.
Äggen lever, hon tar hand om dem, skyddar dem.
När de kläcks är hon mamma till dem, tusentals av dem.
Varelsen är sin arts moder.
Hortan är intelligent, fredlig...
...beskedlig.
Hon delade planeten med er, tills ni började förstöra hennes ägg.
Då slog hon tillbaka-
-som alla mödrar gör när deras barn är i fara.
Vi visste inget. Hur skulle vi veta?
Menar du att om dessa ägg kläcks, så finns det tusentals varelser?
Det är här de lever. De äter sten, gräver tunnlar efter mat.
Och de är fredliga varelser.
-De hyser inte agg mot nån. -Vi har pergium att leverera.
Ja, jag vet.
Här är er cirkulationspump.
Ni sa att detta var en skattkammare med rätt utrustning att komma åt det.
Hortan rör sig genom berg som vi i luft.
Och lämnar tunnlar. Den främsta naturliga gruvarbetaren.
Vi ska nog kunna komma överens-
-och komma fram till en arbetsmetod.
De gräver, ni samlar och processar.
Och er processverksamhet blir tusen gånger mer vinstgivande.
-Det låter bra, om det funkar. -Förutom en sak.
-Hortan är svårt skadad och kan dö. -Den dör inte.
Jag börjar tro att jag kan bota allt!
-Kan du hjälpa den? -Jag botade den!
Hur?
Jag fick skeppet att stråla ner 50 kilo termobetong.
Det är mest silikon.
Så jag strök på det i såren och det fungerar som bandage tills det läks.
Titta. I skick som ny.
Mr Spock, kontakta hortan igen.
Berätta om vårt förslag. De får gräva alla tunnlar de vill.
Vårt folk bryter mineralerna och båda parter lämnar varandra ifred.
-Går hon med på det? -Det verkar logiskt.
Hortan tänker mycket logiskt.
Efter nära umgänge med människor finner jag det märkligt uppfriskande.
-Skepp klart att gå. Kurs inlagd. -Bra.
Maskinchef Vanderberg väntar på kanal 1.
-Ja, chefen. Kirk här. -Äggen har börjat kläckas.
Först gräver de en tunnel.
Vi har hittat stora nya pergiumlager-
-och jag vågar inte säga hur mycket guld och platina.
När mor Horta säger åt ungarna vad de ska spana efter blir ni pinsamt rika.
Hortorna är inte så farliga när man vant sig.
-Det var det. Tack för allt. -Ett rent nöje. Kirk, slut.
Märkligt. Det han sa om hortan var exakt vad hortan sa till mig.
Hon tyckte människor var vidriga, men att hon skulle vänja sig.
Jaså, gjorde hon det?
Kommenterade hon de där öronen?
Inte specifikt.
Men jag fick intrycket att hon tyckte att det var människans vackraste del.
-Jag kunde inte säga att bara jag... -Tyckte hon att öronen var fina?
Hortan är en anmärkningsvärt intelligent och känslig varelse-
-med oklanderlig smak.
-För att hon gillade dig? -Min blygsamhet...
...klarar inte en närmare granskning.
Jag misstänker att du blir mer och mer mänsklig ju mer tiden går.
Jag ser inget skäl till att stå här och bli förolämpad.
Framåt, warpfaktor 2.